Жан дьо Лафонтен
Двете кози

Превод от френски: Бойко Ламбовски, 2003

chitanka.info

Козата има волен нрав —

тя търси прав

към щастието път. Омръзнал бил на две кози веднъж

пейзажът все един и същ:

към нова паша те поели,

където хората не са превзели

най-вкусните ливади. Тъй се озовали пред дълбок

и пълноводен пролетен поток.

Но дръзките авантюристки наши

поток не може да уплаши —

с бял косъм и със синя кръв

били и двете. Запристъпвали така —

едната срещу другата, по тесничка дъска

над зиналата пропаст. Но кой да мине пръв?

И за една било туй мостче тясно —

така опасно,

че ставало веднага много ясно:

цял ужас е високо над реката.

Но първата поела по дъската —

отсреща — нейна лика и прилика…

Представям си го Людовик Велики

с Филип Четвърти в много лют

за остров „Конферанс“ диспут.

Така се доближили близко

и гордо носове допрели,

за да докажат, че са смели

рогатите ни две авантюристки.

Нито една не искала без слава

път на отсрещната без бой да дава.

На всяка древен род уж право бил й дал —

била едната от рода на Галатея,

пък другата — на Амалтея —

от нея Юпитер бозал.

Понеже никоя не тръгвала назад,

и двете полетели в пропастта.

Тъй става по света

откакто има свят.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.